Hvor skal du?
Det er ombordstigning på 2. 15-bussen til Mont Laurier ved utgang 10.
En billett, takk. Mont Laurier.
Får jeg lov? Fyren der bak slutter ikke å snorke.
Det går bra.
Jeg er Matt.
Jeg er Martin.
Hyggelig å treffe deg.
- Hvor skal du? - Så langt vekk jeg kan komme.
Det skåler jeg for, broder.
Skål.
Jeg tror vi har et lite problem med motoren. Bli bare sittende.
Det samme skjedde i St. Lawrence. Vi måtte sitte i nesten 8 timer.
Dette er for jævlig. Virkelig for jævlig.
REPARASJONER UTLEIE
385 dollar, kontant.
Jeg har bare min fars kredittkort.
Kan du ikke lese?
Bare kontanter.
Har du førerkort?
Jeg hadde. De tok det fra meg. Ser ut til at du må kjøre.
Ser du det?
- Kunstig. - Hva har skjedd?
Stefaren min slo meg så hardt at den fløy tvers over kjøkkenet. Mor så på.
Hvorfor?
Hvorfor gjør han det han gjør? Jævla psykopat, 100 kilo verdiløst fett.
- Men jeg tok ham. - Slo du tilbake?
Det fikk meg på en tur til helvete. Måtte på militærskole neste morgen.
Men jeg tror ikke på å følge folks regler.
Faen ta folk, faen ta reglene deres. Jeg hoppet over muren i forgårs.
Nå skal jeg til Seattle for å spille musikk.
Herregud.
Beklager, mann. Jeg er en idiot. Jeg var ikke oppmerksom.
Nei, glem det. Det er flaks at denne drittkjerra har reservehjul.
Har du skiftet hjul før, Martin?
Jeg trodde ikke det. Greit.
Hva har vi her?
Ja, jeg skal få oss tilbake på veien på null tid.
Men denne gangen kjører jeg. Greit?
Jævlene sitter hardt.
Den første er alltid den verste. Etter den går de andre ganske lett.
Du og jeg er omtrent like store, mann.
Hva?
Vær stille.
Lik funnet i Huron Ann Arbor i går
BRENT TIL DØDE
LIK OPPDAGET
INGEN MISTENKT
Offerets kropp fløt opp
UOPPKLART
Offerets profil: 1,77 høy, 73 kg, hvit mann, sandfarget hår, smalt ansikt
Lemlestede hender avdekket Offerets identitet etterforskes
Tannavtrykk fjernet
SAVNET HENRI BISSONETTE
MONTREAL, CANADA I DAG
Konstabel, jeg trenger din hjelp.
Jeg så nettopp min sønn på fergen.
Min sønn er død.
Han døde for 19 år siden. Men dette var min sønn.
Han gikk rett foran meg. Vi hadde øyekontakt.
Han kjente meg igjen.
En mor tar ikke feil av slike ting.
Hvordan kan jeg forklare hvor farlig han var?
Nei, ikke var.
Er.
Min sønn er en meget farlig mann.
- Hva gjør du? - Forbereder brifing for agent Scott.
Agent Scott? Hvorfor må han trekke inn andre?
- Vi har alt under kontroll. - Vi har ingenting.
Fordi vi ikke har hatt tid nok. Vi trenger et par dager til.
Er hun her?
Hun var på flyet, men er ikke å se. Gérard sjekker bagasje-utleveringen.
- Hun skal vel bare være rådgiver? - Dette handler ikke om territorier.
Det har ikke skjedd et slikt mord på flere år. Og så trekker du inn en annen.
Jeg har en rar følelse når det gjelder dette mordet.
Vi trenger hjelp. Vi har ingenting.
Ring meg så snart hun kommer.
- Du må kødde med meg. - Spesialagent Scott?
Ja.
Vi ventet på deg på stasjonen.
- Det der er en grav, vet du det? - Ja, jeg vet det.
- Agent Scott. - Herr direktør.
Jeg ser du alt har gjort deg bekvem.
Joseph Paquette og Emile Duval leder etterforskningen.
- Hyggelig å treffe deg. - Takk for at dere inviterte meg.
Vi gjorde ikke det.
Vi er temmelig sikre på at offeret ble drept et annet sted og så fraktet hit.
Jeg tror det var overlagt.
- Hva? - Jeg tror det var overlagt.
Jeg tror morderen valgte dette stedet spesielt og laget graven på forhånd.
Jeg kan vise dere. Dere kan se det på hjørnene. De er rette.
De er symmetriske. Proporsjonene er nøyaktige.
Den er nøyaktig 1,80 meter. Var offeret 1,77?
Ja, nøyaktig.
Jeg tror han har spanet på ham i ukevis.
Studert vanene hans, rutinene hans.
Og han visste at han trygt kunne grave graven her.
Og hvordan kunne han vite at offeret var her når han ønsket det?
Det der er en sykkelsti, ikke sant?
På bildene dere sendte-
- hadde offeret svake merker på anklene.
Jeg gjetter at de stammer fra sykkelklips.
Det er også et seksuelt element i alt dette.
Kvelingen bakfra, avkuttingen av hendene, knusingen av ansiktet.
Det er følbart, nært. Det er det som tenner ham.
Og han ville at dere skulle finne liket.
Hvorfor begrave det på en byggeplass om han ikke ville det skulle graves opp?
Tror vi øynene hans ble fjernet, eller er de fortsatt i hodet hans?
- Vi vet ikke. - Dere får utført en...
Hode-rekonstruksjon. Ja, selvsagt. Den blir gjort nå.
- Er vi ferdige her? - Ja.
God natt.
Bry deg ikke om Paquette. Han er impulsiv, stuper ut i alt.
Det er ikke rart.
Godt å se deg igjen, Illeana.
Det betyr mye at du er her oppe. Liggende i graven.
Etterforskerne mine tror du er en slags heks.
Jeg er blitt kalt verre ting. Det vet du.
Jeg vet det.
Unnskyld at jeg forstyrrer deg. En mann ble drept i går kveld.
Det skjedde på en parkeringsplass utenfor et treningsstudio i ni-tiden.
Samme framgangsmåte?
Ja. Vi fant garrotten på åstedet. Hjemmelaget.
Ansiktet er slått inn med en stein. Men ingen tid til å kutte av hendene.
- Hvorfor ikke? - Han ble forstyrret.
Offerets navn var Clive Morin. Og det er James Costa.
Han hevder at han så det meste av det som skjedde.
Da våre karer kom til åstedet, prøvde han å gjenopplive offeret.
- Hva med blodet på deg? - Prøv å hjelpe en som blør seg i hjel...
Er han ekte?
James McKeen Costa. Født på Nova Scotia, 1965.
Alt ser helt standard ut.
Vi har blodprøver og DNA- prøver på vei til laben.
Jeg snur meg og ser-
- en mann stå over en annen-
- med en stein i hånden.
Og så begynte han å slå inn ansiktet på fyren.
- Så jeg ropte... - Hva ropte du?
"Stans!" Du vet, noe dumt som det. Jeg vet ikke.
Og så løp jeg mot dem.
Og han så opp på meg og siktet på meg med en pistol.
Og jeg vet ikke. Jeg vet ikke hva jeg tenkte. Så løp han vekk.
Han var borte, og så ringte jeg politiet.
Og jeg prøvde å gjenopplive den andre fyren inntil ambulansefolkene kom.
Fjernet du garrotten?
Den greia rundt halsen hans?
Det måtte jeg.
Så du hvor angriperen ble av?
Ja, han løp langt vekk fra meg. Greit?
Hva slags pistol hadde han?
Han hadde en sånn som lager virkelig store hull i folk.
Jeg så den fyren.
Og jeg kan tegne litt.
Kanskje du kunne gi meg papir, så jeg kan tegne ham for deg.
Jeg er ikke sikker på fyren. Han er vrien å lese.
Det er noe med svarene hans.
- Noe imot at jeg gjør et forsøk? - Nei, bare sett i gang.
Hei.
Er du også politi?
Ja, på en måte. Jeg er spesialagent Illeana Scott.
Spesialagent?
Jeg er fra FBI. Jeg hjelper til med saken.
- Kan jeg få stille noen spørsmål? - De samme som han andre?
Antagelig.
Har du noe imot at jeg tar en sigarett?
Nei, selvsagt ikke.
Nervøs?
Ja, jeg er det.
Ekstremt.
Takk for papiret.
Hvordan så han ut?
Han hadde ekstremt klare øyne. Som brente, skjønner du?
Selv i mørket.
Håret hans kunne vært blondt.
Han hadde skjegg.
Ikke skjeggstubber, men noe som var stelt.
Virket han anspent, eller under kontroll?
Herregud.
Er det hva jeg tror det er?
Det der er...
Det var den han hadde rundt halsen. Har jeg rett?
- Ja. - Gjorde du det der med hensikt?
Jeg gjør mitt beste, greit? Halve ansiktet på fyren var borte!
Han så ikke ut som et menneske.
Jeg gjorde alt jeg kunne for å hjelpe ham-
- og han døde.
Han døde.
Det var for mye blod. Jeg har aldri i mitt liv sett så mye blod.
Jeg prøvde, selv om jeg visste at det var for sent.
Jeg så mannen som gjorde dette. OK?
Jeg så ham. Og jeg kan vise deg hvordan han ser ut.
Og så kan du dra og ta ham.
OK.
Hva tror du?
Merkene på Morins hals viser at morderen var keivhendt.
Han tegner med høyre hånd, tente en sigarett med høyre hånd.
Vi trenger litt mer enn det.
Mappa med profilen ligger på bordet. Der står bevisene, notatene, alt.
Hvis han var morderen, ville han nok prøve å ta en titt på den.
Psykopater har svært forskjellige hjernemønstre.
Sier du ord som "tre", "sofa", "hus", "voldtekt", "incest", "mord".
En normal persons hjernemønster forandrer seg. Frontallappen reagerer.
Psykopater har ingen reaksjon.
De føler det samme for voldtekt og mord som for middag. Ingen reaksjon.
Poenget mitt er at da han så garrotten-
- reagerte han med ekte sjokk og avsky.
En psykopats hjerne?
Dere lærer mye om de greiene i FBI, ikke sant?
- Alle disse teoriene, alle bøkene. - Ja, det er riktig.
Jeg er ikke sikker på hva jeg ser i deg ennå, med alle knepene dine.
- Jeg har ingen knep. - Pisspreik! Du brukte flere der inne.
Agent Scott. Kan jeg få snakke med deg et øyeblikk?
Unnskyld meg.
Søstrene mine får det uttrykket når de er i et hjørne og ikke liker det.
- Jeg beklager hvis jeg tar feil, men... - Nei. Takk skal du ha.
Er det grunn til å være bekymret? Går det en seriemorder løs?
Ja, vi leter etter en seriemorder, men det er for tidlig å trekke konklusjoner.
Jeg oppfordrer Montreals befolkning til å være årvåkne.
Henri Bissonette... en frilans sportsdykker.
- Er det liket fra byggeplassen? - Ja, hans søster identifiserte ham.
Bissonette jobbet for ham nå og da i noen år.
Søsteren sa at han forsvant for et par uker siden.
Men kredittkortene hans har vært i bruk hele tiden.
Ser du? Alt jeg trengte var et par dager.
Hva slags mann var han? Hva vet vi?
Han bodde i en liten leilighet, tok seg små datajobber-
- hadde ikke mange venner.
Gjør du noen gang det? Dykker?
Ekskona fikk oss til å ta en sånn Club Med-ferie.
Hun var bare nede på 6 meter da hun fikk hetta. Greide det ikke.
Med de puppene er det rart hun sank i det hele tatt.
Å synke var ikke problemet. Jeg skulle ønske at hun var blitt der nede.
Den var god.
Har du dykket, agent Scott?
Hun bruker for mye tid på å gni seg mot døde kropper.
Nei, jeg har aldri prøvd det.
Det er meget fredfullt.
Fiskene svømmer rundt deg, de bryr seg ikke om at du er der.
Du ville like det, det er stille.
- Jeg har fått napp på tegningen. - Hvor?
- Et leilighetshotell nær elva. - Hva gjør du?
Burde vi ikke dra?
Vi spiser fremdeles frokost.
- Følg meg. - Takk.
Han betalte tre måneders forskudd kontant, men jeg ser ham aldri.
- Ser du ham her? - Ja, det er ham.
Før dere tar ham, han skylder meg 90 dollar for telefonregningen.
Kanskje dere kan ordne det.
Vet du hva? Vi trenger den telefonregningen.
- Greit. Betaler dere den? - Vi får se.
Alt er klart.
Pokker.
På ringen fra fingeren var navnet Clark William Edwards inngravert.
Den er fra Vancouver videregående skole.
34 år gammel. Jobber deltid på cruiseskip som går til Alaska.
Kredittkortet hans ble brukt i går i Montreal. Han var ikke meldt savnet.
Godt, la oss holde det sånn. Belønn ham ikke med mediadekning.
Han liker oppmerksomhet. Han blir sinna.
Hvis han er sinna, så gjør han en feil.
Vi burde spore bruken av C.W. Edwards' kredittkort og overvåke dette stedet.
Så vi nærmer oss.
En ting til. Labresultatene fra Costas DNA-prøver kom inn. Han er ren.
Bra.
Har du kaffen og smørbrødene?
- Så dette er ikke noen tilfeldighet? - Nei.
De to konstablene utenfor galleriet er heller ingen tilfeldighet?
Plager det deg?
Jeg har vært skvetten siden dette her skjedde.
- Jeg er glad for å få selskap. - Hvordan går det med deg?
Jeg får ikke sove. Men det er greit.
Jeg har en kjempeutstilling på fredag og en haug med nye malerier.
Selger jeg dem ikke, går jeg konk.
Så jeg kaster meg ut i arbeidet. Akkurat som deg.
- Vær så god. - Takk.
Har dere fått noen respons på tegningen?
Kanskje.
Du er vag.
Husker du om Clive Morin gjorde motstand den kvelden?
Det tok meg noen sekunder å se, å registrere hva som skjedde.
Jeg hørte lyder, jeg så ham med steinen i hånden.
Da jeg så Clive Morin-
- så gjorde han ikke noe.
Hvor har du lært gjenoppliving?
Det har jeg ikke. Jeg mener, jeg...
Jeg prøvde å gjenopplive ham-
- men jeg gjorde bare det jeg kunne, vet du.
Jeg imiterte det jeg har sett på TV.
Ser du på fingrene mine? Ser du på dette? Du ser jo på alt.
Nei, dette er... Jeg lager mine egne rammer.
Jo nærmere jeg kommer utstillingen, jo mindre treffsikker blir jeg.
Skulle gjerne spandere kaffe på deg, men du har visst et problem.
Det første skrittet er å innrømme det.
Er det humoristisk sans? Er det hva det er? Det er det!
Alt det og... Hva er dette?
Mobilnummeret mitt, i tilfelle du skulle huske noe mer.
- Hva som helst som kan hjelpe til. - OK.
Greit. Vel, takk.
Kanskje du vil komme til utstillingen fredag kveld? Jeg tror du vil like den.
Masser av underlige, urovekkende verker.
Greit.
Den som var på det hotellet ringte dette nummeret 20 ganger.
"Rebecca Asher."
Hun hevdet å ha sett sin døde sønn på en ferge i Quebec for 3 uker siden.
Hva vet vi om henne?
Slutten av sekstiårene, ingen mann, bor alene.
Jeg tror jeg tar meg av dette på egen hånd, OK?
Som om jeg vil la henne håndtere noen del av denne jævla saken.
Tåler jeg puppevitsene dine, kan jeg håndtere et intervju med den kvinnen.
Jeg vet at du har sett dette bildet på nyhetene, Mrs. Asher-
- men kunne jeg be deg se litt nærmere på det?
Selvsagt.
Kunne det være din sønn?
Det kunne det.
Jeg kjente ham igjen på fergen.
Han hadde helskjegg. Hatt langt nede i pannen.
Men øynene var ikke til å ta feil av.
Og han trakk seg i øret. Det er en gammel nervøs uvane fra barndommen.
Jeg fikk ham aldri til å slutte med det.
Ble du bedt om å identifisere et lik for mange år siden?
De viste meg noen rester som var blitt truffet av en varebil.
Jeg kan ikke si at jeg var forberedt på det.
Nei, selvsagt ikke. Jeg beklager.
- Får jeg lov? - Vær så god.
- Martin? - Nei, dette er Reese.
Det er Martins eldre bror.
Med eldre mener jeg tre minutter.
- Tvillinger? - Identiske.
Har Reese fått noen underlige telefonoppringinger eller...
Du vet det naturligvis ikke.
- Reese er død. - Jeg beklager.
De var 14 år. De tok en flåte ut på Saint Michel.
Det var svært stor snøsmelting det året, og Martin falt over bord.
Reese hoppet uti for å redde ham.
Bare Martin nådde bredden.
- Det må ha vært grusomt for deg. - Det var det.
Det var det for Martin også.
Du vet, Reese...
Han var bare så karismatisk-
- utadvendt.
Etter at Reese døde, forandret Martin seg på en underlig måte.
Han ble voldelig.
Og da han var 16 stjal han de fleste smykkene mine og stakk av.
Politiet i Saint Jovite ringte et par dager senere-
- og fortalte meg om ulykken.
Det er fint.
Ja.
Sommerferie, i Fort Rupert.
Og dette?
Det var vår første symfoni. Tryllefløyten.
Selvfølgelig. Han er søt.
Han var det.
Han var søt.
Det er Martin.
Han måtte alltid bruke store briller.
Jeg kunne nesten ikke se forskjell på dem hvis han ikke hadde dem på.
Jeg tar det der-
- for deg.
- Jeg glemte vesken min. Jeg skal... - Jeg skal hente den.
Her er den.
Takk for at du avså tid. Du har vært svært hjelpsom.
- Du ringer meg når dere finner ham? - Ja, selvfølgelig.
Bra.
Så?
Hvor lang tid tar det å grave opp et lik her?
lfølge moren hadde Martin Asher bare brukket ett bein i sitt liv.
Venstre underarm, da han falt ned fra en stol.
Denne gutten hadde brukket mange bein.
Mest i ansiktet, hendene og overkroppen.
Men som dere kan se, venstre underarm er intakt.
Dette er ikke Martin Ashers lik.
Det er best vi flytter Mrs. Asher til et trygt sted.
Jeg er redd det rommet er uakseptabelt. Det er for nær heisen.
- Overtalte hun deg til å få bo her? - Mrs. Asher er flink med ord.
Hun skjuler noe. Det er en dør i huset, og den er skjult bak en bokhylle.
Huset er under politibeskyttelse, men vi kan ikke bare ransake det.
Hva med en sta FBl-agent som ikke kjenner reglene?
Det er noe annet.
Der er du.
Scott.
Åstedsgranskerne tror han kom inn gjennom et vindu i andre etasje.
Mrs. Asher sier ingen andre har nøkkel. Fingeravtrykkene har ikke ført til noe.
Hvordan har du det?
Jeg har det bra.
- Er du sikker? - Jeg har det bra.
Leclair vet at du var i huset.
Vil du komme på kontoret en time tidligere i morgen?
- Javisst. - Jeg ser deg der.
Ta liv.
Det er hva Martin Asher har gjort i nesten 20 år.
Første offer, NN. Han var klossete da, dekket det med en bilulykke-
- for å forfalske sin egen død. Så tok han guttens identitet.
Det er et gap mellom NN og Bissonette, men Asher var ikke inaktiv.
ViCLAS har gitt oss 19 uoppklarte mord i østlige Canada.
Minst 11 stemmer med framgangsmåten.
Alle bodde alene eller ville ikke bli savnet med det samme.
Henri Bissonette. Asher dreper ham, tar livet hans, kredittkortene hans.
Han betaler til og med skatten hans.
Ikke noe ekstravagant, han lever bare Bissonettes liv.
Han dropper ham for Clark W. Edwards, og som Edwards tar han Morin.
Alle disse mennene har noe til felles, noe han vil ha.
Et liv annerledes enn hans eget. Jeg har truffet hans mor.
Asher hadde en tvillingbror som hun klart favoriserte.
Denne fyren kan ikke fordra den han selv er. Ikke et øyeblikk.
Så...
Han overlapper lik. Han er som en eremittkreps.
Han vokser ut av ett skall og begynner å lete etter et nytt.
Så bildet er klart. Han er ute og leter etter sitt neste offer.
Takk, Illeana.
OK.
Noen har brutt seg inn i James Costas galleri.
Bare kalenderen min og et sjekkhefte er borte, ingenting annet.
- Alarmsystemet er kuttet. - Så dette er ikke et vanlig innbrudd?
Hva skjedde i kveld, Mr. Costa?
Jeg tar alle mine telefoner med Europa, alle forsendelser om kvelden.
Jeg er her, jeg vil ha kaffe. Jeg går til kafeen over gata.
Jeg kommer tilbake, døra er brutt opp, skrivebordet mitt er rotet til.
Dere tror det er ham.
Vi plasserer flere konstabler i leiligheten din inntil vi vet mer.
Det er svar på spørsmålet mitt.
Clark William Edwards.
Du skal møte en som heter Clark William Edwards i morgen kveld, hva?
Ja. Han er en potensiell kjøper.
Agenten hans ringte meg i går. Kan være en virkelig stor kunde.
Kødder dere med meg?
- Vi lar folk i skjul holde øye med deg. - Det beste overvåkingsteamet.
Vi snakker om en fyr som knuser menneskers ansikter-
- og kutter av dem hendene. - Han kommer ikke 50 meter nær deg.
Det ville være en stor tjeneste for byen Montreal.
Det er svært farlig, men det er trolig vår beste sjanse til å ta ham.
Greit?
Greit.
Men bare som en tjeneste for byen Montreal.
Skal han kjøre meg hjem? Kunne Scott kjøre meg hjem?
Jeg burde blitt i Winnipeg. Skjønner du?
Jeg hadde et hyggelig galleri, tre malerier på veggen, ingen kom inn.
Vi ville ikke hatt et vitne som kunne lage en detaljert tegning av en morder.
Og det har betydd veldig mye.
- En sjenerøs måte å se det på. - Til venstre her?
Nei, kjør rett fram, forbi Chevalier.
Får jeg stille deg et spørsmål?
Ja.
Hvordan greier du det?
Hvordan kan du leve et liv omgitt av all denne styggedommen?
Jeg mener, mordere og ofre og disse bildene, skjønner du?
Det jeg går gjennom, bare litt, er det du lever hver dag.
- Dette er jobben min. - Det finnes andre, bedre jobber.
Ikke for meg. Nei, det er ikke det. 219?
219? Ja, rett her oppe.
Hva mener herr agent Scott om alt dette?
Jeg er ikke gift. Jeg har den bare på.
- Skal jeg følge deg til døra, Costa? - Ja, greit.
Så hør her, i morgen...
Det går nok bra. Prøv å få litt søvn.
Så ser jeg fram til å se deg i morgen.
Er det noe signal jeg skal gi hvis jeg trenger hjelp?
lkke nødvendig. Alles øyne vil være rettet mot deg.
Vi har fem mann inne og et dusin utenfor.
Så vær ikke bekymret. Når han dukker opp, tar vi ham med en gang.
Det er en trøst.
Er det bra?
Vil du ha en til? Påfyll?
Ja.
Skotsk whisky, ikke sant?
- Han er sent ute. - Ja, han er det.
MØT MEG PÅ TOALETTET
Jeg fikk nettopp en beskjed: "Møt meg på toalettet."
Jeg har nettopp mistet Costas mikk. Jeg jobber med det.
Det er for mye forstyrrelser i klubben.
Jeg går, greit?
Er det noen der?
Hallo?
Jeg går til toalettet.
Møt meg utenfor.
- Hva skjer? - Vi avbryter det.
Jeg har sittet der inne i to timer.
- Han må ha avslørt oss. - "Avslørt oss"?
Han så dere, vet at jeg samarbeider med politiet?
- Ta det rolig. - Har du noen gang fisket?
Åtet dør alltid.
Jøss.
Dette burde gi dere litt saftig profilmateriale.
Enslig kunsthandler-
- som lever i en konstant tilstand av organisert kaos.
Kjøper et skytevåpen, selv om han ikke vet hvordan han bruker det-
- for å få en falsk følelse av trygghet.
- Du kan komme inn, vet du. - Nei, det går bra.
Dere to, bakdøra.
Du er trygg. Du har to mann der bak og to i gangen.
Flott.
Jeg skal bare sjekke gata en gang til.
Du vet hvordan du får tak i meg, Duval eller Paquette?
- Der i baren... - Det er OK.
Nei, jeg skulle ønske jeg ikke hadde flippet ut sånn.
Jeg hjalp ingen.
Du har vært fantastisk.
Du får meg til å høres hyggeligere ut enn jeg er.
Du er hyggelig.
Nei! Det er dødskysset.
Hva mener du?
Vi som er hyggelige får aldri jenta.
Jeg må gå. Du vet hvor du finner oss.
Så jeg drar.
Dere har en profil å jobbe med og et vitne. Dere trenger ikke meg mer.
Illeana, vi trenger en som kan komme inn i Ashers hode.
- Og dere har en mistenkt. - Det er kanskje ikke nok.
- Hva er det egentlig som foregår her? - Ingenting.
Vær så snill, hva er det?
Jeg har kanskje en reaksjon på vitnet.
En reaksjon.
Fordelaktig.
En som kan påvirke dømmekraften min.
Jeg forstår.
Illeana...
Hvor lenge kjente vi hverandre da jeg var nede i Quantico?
Seks måneder.
- Hvor ofte ble du bedt på en drink? - Jeg vet ikke.
- Hvor mange ganger sa du nei? - Hver gang.
Det skal mye til for å påvirke din dømmekraft.
Jeg må ta denne fyren. Jeg kjenner deg, du må også ta ham.
Jeg trenger deg virkelig.
Vær så snill.
Mr. Costa, de første kundene er kommet.
Maten er i det minste god.
Ja, for kunsten er noe dritt.
Prøv å se litt mindre ut som purk.
Jeg kjente deg nesten ikke igjen uten et bilde av et lik.
Det er hyggelig.
Det lød bedre inne i hodet mitt. Ta en drink.
Det er bare vann.
- Riktig? - Takk.
- Unnskyld meg. - Dette er favorittbildet mitt.
Jeg vet ikke hvorfor.
Himmelen på det minner meg om da jeg vokste opp i Nova Scotia.
- Hvor vokste du opp? - Like utenfor Harrisburg, Pennsylvania.
Er du fra landet?
Jeg skal la deg jobbe.
Det er ham.
Så nå går han løs igjen.
Vi mistet ham i mengden. Det var jo rene kaoset der ute.
Rene kaoset. Og Costa?
Opprørt, men han ble ikke skadet.
Hva er neste trekket hans?
Han ser på Costa som en uavsluttet sak.
Vi setter Costa på et fly til Toronto i morgen tidlig kl 8.30.
Jeg vil at en av dere kjører ham til flyplassen.
- OK, jeg skal kjøre. - Tre av.
Vil du ta disse?
- Vi er litt sent ute. - Jeg vet det, jeg kommer.
Hei, James. Hvor skal du?
Du skal vel ikke reise bort?
Kom igjen, etter alle disse morsomme lekene vi har lekt.
All den tiden jeg har lagt ned i det?
Sett deg.
Det er en politimann utenfor leiligheten din.
Jeg kunne ikke unngå å legge merke til at du har pakket.
Og det er ikke bra!
Jeg trodde at du og jeg hadde et spesielt forhold.
Av den typen som krever en masse respekt.
Men tydeligvis forstår du ikke. Så jeg skal forklare deg det igjen.
Du har noe som jeg vil ha.
Derfor er det mitt.
Så dette med å stikke av... det blir det ikke noe av.
Du må svare meg på noe.
Hva har du fortalt politiet om meg?
Hva vet politiet om...
Hjelp meg!
Hjelp!
Slipp den.
Jeg sa, slipp den!
Dette er agent Scott. Politimann er skutt. St. Amelie 219.
Pokker!
Er han død?
Det er ham, det er Asher!
Slipp våpenet nå!
Slipp det!
Kvikt! Gå, gå!
Han var heldig. En ulykke som denne, bare noen sting.
- Vet du hvor han skulle kjøre deg? - Jeg aner ikke.
Jeg tror han ville ha Mr. Costa med i samlingen sin.
Jeg er lei for det med inspektør Duval.
Han prøvde å redde livet mitt.
- Hva nå? - Vi har resultatene fra laben.
Ashers DNA matcher hårene som ble funnet på liket av Clive Morin.
Så det er over.
Vi må få en forklaring av deg, litt papirarbeid.
Bortsett fra det, ja, det er over.
Du gjorde noe svært modig i den bilen i dag, Mr. Costa.
Du var fantastisk.
Takk skal du ha.
Ha det.
Kan jeg hjelpe deg?
Kan du ringe opp til Ms. Scotts rom?
Beklager, sir, hun har "lkke forstyrr". Kan jeg ta imot en beskjed?
Nei.
Hva?
Det er stingene.
Ser ut til at du åpnet noen i går kveld.
Jeg må gjøre noen av dem om igjen.
De har kunst der nede, ikke sant?
Nede i Washington D.C.
Disse politikertypene liker vel å henge opp ting på veggen?
Jeg sier bare, jeg kunne starte et lite...
Du vet, galleri.
Jeg kunne finne et sted der.
De har gallerier der, ikke sant?
Gud.
Hvor er den? Herregud.
Scott.
Er hun her?
Jeg er allerede på sykehuset. Jeg er her med en venn.
- Vær forsiktig. - Jeg kommer opp.
Det var Leclair, jeg må møte ham ovenpå.
Beklager det der.
Kommer du tilbake hit, eller vil du treffes i lobbyen?
Lobbyen.
Greit. Gå.
- Hvordan går det med vennen din? - Han har det bra.
Det er ubehagelig, Mrs. Asher, men hvis du bare vil gi oss-
- en definitiv identifikasjon. - Jeg forstår.
Du kan ikke røre liket.
Jeg rører det jeg vil.
Sprø gammel kjerring.
Mrs. Asher.
Hallo, mor.
Alt jeg noensinne ville-
- var å være glad i deg.
Men du ville ikke la meg.
Det var alltid Reese. Du kunne hatt meg for alltid.
Men du ødela det.
Du ødela alt.
Gå vekk, Martin.
Du skremmer ikke meg.
Illeana!
Costa gjorde det. Costa gjorde det.
Costa er Asher.
- Hva sa du? - Costa.
Hvor er han?
- Hvor? - Heisen!
- Ned? Opp? - Ned!
Faen!
Kom igjen, for faen.
Jeg fant disse i maskinen. Er de dine?
Det er en front!
Du stoler ikke på oss, men henne lot du komme hit og knulle morderen vår.
Saken var avsluttet. Hun oppførte seg profesjonelt.
Pisspreik!
Si det til Duval. Du husker vel Duval?
Og den stakkars jævelen som ligger på likhuset.
Jeg vet hvordan du føler det.
Hvis du har noe å si, hvorfor sier du det ikke til meg?
- Paquette! Det holder! - Det går bra.
I de siste fire årene har jeg speidet for ligaen.
Quebec, Alberta, Manitoba, B.C. i fjor.
Alltid når jeg hører om en ny stjerne.
- Reiser du alltid? - Du blir vant til det.
- Men tøft for kona. - Nei, jeg er ikke gift.
Så det er du og de to søstrene dine?
Susan og Debbie.
Og hvor er de?
De er hjemme i Tracadie.
Hockey er populært der.
Ja. Det er ingenting annet å gjøre der.
- Spilte du som barn? - Ja. World Junior Team to år på rad.
Er det sant? Jeg visste det.
Du har alle restene av selvtillit etter å ha vært guttestjerne.
Måten du røyker på.
Stemmen din er litt lav.
Prøver å være kul så guttene på banen ikke ser hvilken taper du er blitt.
Hva faen sier du, mann?
Hiss deg ikke opp.
- Det er Christopher Hart. - Hva vet vi om ham?
Han er stoffmisbruker og kunst-tyv.
Costa solgte stjålet kunst for ham.
E-post viser at Costa ikke betalte ham. Hart ville bare ha pengene sine.
Han skyldte ham over 80000 dollar.
Costa laget en felle for ham.
Mottar Ukjent
- Er du der? - Hvem er dette?
Det er meg.
- Du vet hvem det er. - Er dette Martin Asher?
Har de lært deg det i byrået?
Hvordan du skal tirre en avviker?
Kom igjen, Illeana. Du falt ikke for James Costa.
En som er så vakker og viljesterk som deg-
- faller ikke for en homsete kunsthandler.
Den fyren var et null. Jeg tok ikke livet hans, jeg levde det.
Det var det beste som hadde hendt den fyren.
Du så på ham-
- og du så meg.
Og jeg så på deg og jeg så deg.
Og du er vakker.
Og vi er like. Har jeg rett?
- Nei. - Nei, jeg har rett.
Faen ta deg.
Faen ta deg? Ja, jeg tok deg.
Husker du at vi elsket med bilder av døde rundt oss?
La oss se det i øynene, Illeana.
En vanlig person elsker ikke det like mye som vi gjorde.
Å komme inni deg var det beste øyeblikket i mitt liv.
Jeg føler meg så mye bedre nå.
Alt faller på plass for meg.
Ha det.
Hva sa han?
Morins kredittkort. Betalte for en tog- billett til Moncton for tre timer siden.
Han er der om 20 minutter!
Få kommandør Hache på tråden og direktøren i Moncton.
Første gang jeg har slått en kvinne.
Drep ham.
Blokker alle utgangene. Nå! Gjør det nå!
Jeg klarer meg alene. Takk.
Jeg er her. Jeg vil ha kaffe. Jeg går til kafeen over gata.
Jeg kommer tilbake, døra er brutt opp og skrivebordet mitt er rotet til.
Dette er ikke noen tilfeldighet, er det vel?
Hjelp!
Kom igjen!
Etter en nøye gjennomgang av agent Scotts rulleblad i byrået-
- har kontoret for profesjonelt ansvar utstedt et avskjedsbrev-
- som beskriver en mangel på dømmekraft-
- og oppførsel som ikke sømmer seg for en føderal agent.
Selv om byrået er lei for å miste en agent av ditt kaliber-
- er vi forvisset om at beslutningen er best for alle parter.
CARLISLE, PENNS YLVANIA SJU MÅNEDER SENERE
Du burde komme deg hjem, kjære.
Det er kjempesurt der ute.
Takk. Ser deg, Liz.
- Vær forsiktig. - Det skal jeg være.
Jeg skremte deg. Jeg beklager.
Kom igjen, sett deg.
Nei, nei, nei. Kom igjen, sett deg.
Du holdt på å lage te?
Greit, la meg lage en kopp til deg.
Hva ser du etter?
Så du etter denne?
Skjønner du? Det gjorde meg veldig forvirret, Illeana.
Du har sånne plassert over hele huset.
Du hadde denne bak kjøleskapet.
Du hadde en under senga, en på undersiden av badekaret.
Du må være fryktelig redd her ute alene.
Er det sånn det er? Er du redd?
Jeg fulgte med på de greiene nede i Washington-
- som jeg syntes-
- var helt sprøtt, forresten.
De var heldige som hadde deg. Veldig heldige.
Men så forsvant du bare.
Du droppet ut.
Men du etterlot noen spor, ikke sant?
Jeg syntes du var ganske lett å finne.
Kommer ut hit, hvor det ikke er noen politifolk.
Du tar ingen telefoner.
Her.
Forsiktig, den er varm.
Og så så jeg at magen din vokste.
Og jeg visste at du ventet på meg.
De er gutter, ikke sant? Tvillinger?
Jeg liker å gå inn på rommet deres.
Det er så fullt av kjærlighet og varme.
Jeg kan forestille meg dem der inne-
- når de morer seg.
Du og jeg-
- ser på dem-
- og ler.
Du og jeg.
Vi kan begynne på nytt.
- Vi kan greie dette. - Nei.
Hva?
Hva er det?
Jeg vil ikke.
Jeg beklager, men det er våre unger.
De er ikke dine unger. De er James Costas unger.
Jeg vet ikke hvem du er.
Hvordan kunne du si noe sånt?
Hvordan kan du si noe sånt?
- Ta det tilbake! - OK, jeg tar det tilbake!
Greit.
Greit, vel, så reis deg opp. Kom igjen.
Reis deg opp.
Går det bra med deg?
- Hvem sine unger er det? - Dine.
Er de mine?
Gi meg et kyss.
Kyss meg.
Det er i orden.
Jeg skal ikke drepe deg. Jeg skal gjøre dette til du besvimer.
Du begynner vel å bli svimmel nå. Det er i orden.
Slapp av. Det er OK. Jeg er her.
Gi den til meg.
Ro deg ned. Gi den til meg.
Ro deg ned.
Gi den til meg. Greit?
Hva gjør du? Hva er i veien med deg?
OK!
Skal du roe deg ned? Jeg skal ikke gjøre deg noe.
Jeg vil ikke skade deg.
- Skal du roe deg ned? - Ja!
Du kan ikke få de ungene.
Jeg vet det.
Alt du så-
- ville jeg at du skulle se.
Faen ta deg.
Hallo. Inspecteur Leclair.
Leclair.
Illeana. Jeg var bekymret. Er det gjort?
Det er over.
Godt. Hold deg der. Jeg ringer og varsler dem. De er der snart.